ПАРАДИГМА ЯК ПРЕДМЕТ МЕТОДОЛОГІЧНОЇ РЕФЛЕКСІЇ - Фурман, Анатолій В. (Психологія і суспільство, 2017)
Методологічна концепція парадигми розглянута як складне метатеоретичне утворення некласичного типу наукової раціональності. Охарактеризовані її переваги і недоліки у проекції на сучасний філософсько-науковий дискурс. Запропонована модель повного парадиг-мального циклу колективної пізнавальної діяльності учених, що зреалізовує логіко-змістову структуру вчинку пізнання в наступності його ситуаційного (виникнення кризи в науці), мотиваційного (розпалення конфлікту уявлень і поглядів), учинково-діяльного (визнане панування нової парадигми) і післядіяльного (рефлексія здобутків і прорахунків чинної парадигми) періодів па-радигмально-дослідницької творчості, кожний із яких містить по дві фази її процесного перебігу, а в ієрархічній сукупності характеризує окремий концептуальний модуль науки в конкретно-історичних контекстах національної культури і суспільного повсякдення. Методологічно обґрунтовані принципи (вчинковості, метасистемності, циклічності, синергійності) та закономірності обстоюваної теоретичної моделі, а також окреслена цілісна картина циклічно-вчинкової дина-мікирозвитку соціогуманітаристики. Methodological concept of paradigm has been analyzed as a complex meta-theoretical formation of non-classical type of scientific rationality. Its advantages and limitations in the projection on the philosophic-scientific discourse have been characterized. The model of full paradigm cycle of collective cognitive activity of scientists, which realizes logical-contextual structure of action of cognition in the succession of its situational (occurrence of crisis in science), motivational (ignition the conflict of perceptions and attitudes), action (recognized rule of the new paradigm) and post-action (reflection of achievements and failures of the current paradigm) periods ofparadigm-research creation, each of them contains two phases of its processual course, and in the hierarchical integrity characterizes a separate conceptual module of sciencein the specific historical contexts of national culture and social everyday life, has been offered. The principles (of action, meta-system, cycle, synergetic) and regularity of the asserted theoretical model have been substantiated, the integral picture of cyclic-action dynamics of the development of socio-humanitarian science have been highlighted.